TIL MINNE OM IRVING GRANT THALBERG...
...INNVIER VI DETTE BILDET, HANS SISTE STORE VERK
DEN GODE JORD
En stor nasjons sjel uttrykkes av dets mest beskjedne folk.
I denne enkle historien om en kinesisk bonde kan man finne-
-noe av Kinas sjel, dets ydmykhet og mot,-
-dets arv fra fortiden og dets løfterike framtid.
Det var Wang Lungs bryllupsdag
Dette er den store dagen.
Ja, ja, Lo. Jeg er våken.
Stille. Stille.
Du vekker jo far.
Vær så god, min venn.
Ta litt mer, for en gangs skyld.
-God morgen, Lee. -God morgen, Wang Lung.
-Så i dag er den store dagen. -Den store dagen.
I morgen henter en annen vann.
En annen.
Det vet jeg, jeg vet det. Hvem gjør ikke det?
God morgen.
Nå, kom igjen!
Hvor er varmvannet mitt?
Lungene mine er kalde.
Det er klart, far.
Jeg er for gammel til å vente på maten.
-I morgen gir en kvinne oss mat. -Hun trenger også å spise.
Vi har ingenting før avlingen.
Og uten regn blir det ingen avling.
Te? Har du blitt gal?
-Te er som å spise sølv. -Men i dag er dagen, far.
Hvis kvinnen bringer flaks, trenger vi aldri å sulte mer.
Te. Sløsing.
-Tror du at hun er stygg? -Fortsetter det sånn,-
-vil brudgommene snart se bruden før bryllupet.
Jeg vil ikke ha en arret kvinne. Eller en med kløyvd leppe!
Er du bondesønn eller ikke?
Din kvinne skal arbeide, som moren din,-
-og få barn som henne.
-Seks sønner, som mine. -Teen blir kald.
Det er sant.
Fem sønner døde i flom og sult.
Men moren din jobbet med meg til hun døde.
Nå vet jeg at hun var den rette. Den beste en mann kunne få.
Men jeg skal si deg noe: Din kvinne er ikke vanskapt.
Takk, far.
Nok vann for hele avlingen! Må du sløse sånn?
Jeg har ikke vasket kroppen siden nyttår.
Sånn kan du ikke begynne.
Te om morgenen, vann, og all denne vaskingen.
-Far... -Hva er det?
Kanskje det kan behage deg å invitere til fest i kveld.
-En liten fest. Bare denne gangen. -Nei, nei, nei!
Å holde fest baner vei for sulten.
God morgen, far Wang. Det blir regn.
Det betyr uflaks å nevne det. Jeg har ikke sagt noe om regn.
Her er litt helt elendig vin til brudgommen.
Det er for godt til min sønn.
Det er bedrøvelig vin.
-Hvor er brudgommen? -Han vasker hele kroppen sin.
-Er det min venn Wang Lung? -Ching!
Min sønn sløser med vann før regnet kommet.
Å, men regnet kommer.
Og hva er vel litt vann for deg,-
-en mann som snart skal få sønnesønner?
Unggutter og dårer er like til gudene lærer dem visdom.
Jeg inviterer noen venner til fest i kveld.
En veldig liten fest.
Hvis du vil komme, ville det vært en ære for min sønn.
-Dere vokste opp sammen. -Ching!
I dag er den store dagen!
Fersken! Kjøp! Spis!
De renser deres blod og lever.
Seks fersken for to koppermynter.
Hva nå, da?
-Jeg er bonden Wang Lung. -Vel, bonden Wang Lung. Hva?
Jeg har kommet. Jeg har kommet.
Jeg ser det. Jeg ser at du er en tosk.
Det er... Det er en kvinne, som...
Så det er du som er brudgommen.
Jeg trodde du var selger. Hvorfor har du en kurv?
Skal du bære henne hjem i den?
Brudgommen!
Han kommer.
Brudgommen. Han kommer.
Brudgommen.
-O-Lan! Brudgommen kommer. -Kom, O-Lan.
Han er her. Brudgommen.
Din tosk. Opp med deg!
Bonden din er her. Han lukter som en stall.
Slutt å bråke!
Er den din?
Lukk opp! Vi ser etter hva som er i den.
Det er en tyv i hvert kjøkken.
Når stjal du disse?
Min mor ga meg dem.
Spar dem til dine egne snørrunger. Plukk sammen fillene dine.
Kona. Kjøkkenslaven.
Denne kvinnen kom til huset mitt som barn.
Foreldrene var bønder,-
-men under sulten solgte de henne til meg.
Hun er sterk-
-og skal arbeide hardt i huset ditt og på dine jorder.
Ta henne og bruk henne vel.
Adlyd ham, O-Lan.
Skjenk ham mange sønner.
Før hit deres førstefødte sønn og vis meg ham.
Nå, gå da.
Ta kassen.
Ferske fersken! Vårens første fersken.
De renser deres blod og lever.
Fersken, ferske fersken. Takk. Fersken...
De er dine. Du skal spise dem selv.
Et tre skal vokse av dette frø.
La ham være. Men hun lager god mat.
Utmerket mat.
Jeg er en gammel mann og har aldri smakt slik mat før.
Nei, det er elendig mat. Mye dårlig lagd.
Kvinnen kan ikke lage mat i det hele tatt.
Mine venner,-
-min gård gir knapt nok til å holde familien i live.
Men i dag fryder jeg meg over at nevøen min er velsignet.
Akk, ungdommen! Så vakker den er,-
-og så flyktig.
Nevø?
Å, unnskyld meg.
Den stakkaren er nybadet og barbert og håper at vi skal dra hjem.
Nei, nei, nei, Deres nærvær gjør ham glad.
Da blir vi til soloppgangen.
Må du få mange sønnesønner.
Den første får ligge i senga mi. Han kommer til å varme meg.
Sov godt. Sov godt.
Bror, din lykke er også min.
Nevø, nå som kvinnen skal arbeide i huset,-
-kan du hjelpe din gamle onkel ute på jordene.
Dessverre er jeg...
-God natt. -God natt.
-God natt, fetter. -God natt, fetter.
-God natt! -God natt!
God natt.
Må natten bli lang.
Den skal vokse.
Dette er god jord.
Og gammel.
Mine forfedre kom hit for lenge siden.
De sover i den.
Min far pløyde den, og den tilhører meg.
Det beste en mann kan ha.
Nå tilhører den oss begge.
Det regner.
Hvorfor hevet du hånda?
Var du redd?
Redd for meg?
Var de stygge mot deg i det store huset?
Ingen skal være slem mot deg her.
Jeg venter barn.
Det holder for i dag.
Vi forteller det til gamlefar.
Hvorfor er dere ikke på jordene?
Hun venter allerede barn.
Så jeg skal bli bestefar?
-Jeg skal lage mat nå. -Ja! Mat, mat, mat!
Jeg vet ingenting om sånt.
Når et barn blir født, trengs det en kvinne.
Kanskje det er noen i det store huset.
-Noen du kjente på kjøkkenet. -Ingen derfra.
Her er det bare to menn. Det må finnes noen i det store huset.
Når jeg går tilbake til det huset,-
-er det med min sønn i armene.
Han skal ha en rød jakke og bukser med røde blomster-
-og en hatt med en gyllen Buddha og tigersko.
Jeg skal gå inn på kjøkkenet, der jeg slavet hele dagen,-
-og inn i den store salen, der kona sitter med pipa si.
Og jeg skal vise meg selv og min sønn for alle sammen.
Ja!
Å, jeg...
Jeg har ikke hørt deg si så mange ord-
-siden du kom til dette hus.
Hvorfor er du ikke ute på jordene? Hveten må skjæres!
I dag skal jeg ikke gå ut på jordene.
Se, stormsky.
Regn?
Vi mister avlingen.
Vi vil sulte i vinter!
Hent oksen.
Vær kjapp! Last hveten!
Det hagler! Fortere! Fortere!
Hjelp far å laste kjerra!
Hvordan går det? Er det barnet?
-Jeg henter en kvinne. -Nei. Gå tilbake til hveten.
Jeg spilte etter reglene.
Ja visst. Du tapte helt etter reglene.
Naturligvis.
Hvordan kunne jeg vite hva han hadde. Du kunne kikket.
-Det gjorde jeg. -Da ga du meg feil tegn.
Se der. Hva var det jeg sa?
Og du tvinger meg til å spille mens dette skjer!
-Er det en mann? Er det en mann? -En mann!
Et mannebarn er født.
Se! Vi har en sønn.
Et mannebarn! Et mannebarn! Jeg er blitt far!
Og...og du er blitt bestefar!
Ja, ja!
Jeg vil aldri få min kone å arbeide slik-
-når hun straks skulle føde.
Det er uverdig å si det, men hun er en bra kone.
Nevø, jeg fryder meg med deg.
Det gjør ikke noe at jeg mistet hveten da jeg hjalp til med barnet.
Hør på ham!
Jeg henter egg, farger dem røde og gir til hele landsbyen.
Alle må få vite at jeg har en sønn.
-Min sønn er fornøyd. -Det var et forferdelig bråk.
Nei, det var utmerket bråk.
Hva nå, da?
Disse kaker skal ikke spises.
Jaså.
Jeg er fattig, men kan i det minste være ærlig.
Kjære nevø, legg dette fjærfeet til de små fargede kakene-
-som du ikke har budt meg på.
De er jo en gave til det store huset.
Veldig dårlige for magen.
De passer bare rikfolk, hvis de ikke er for rike for å ta imot dem.
De er ikke så rike som du tror.
De kjenner at det kniper i år.
-Det sies at de selger jord. -Selger jord?
Jeg hørte det av en agent på spill... På tehuset.
Får man fylle på koppen sin i dette overflodens hus?
Vær så god, vær så god.
Hva har jeg ikke tenkt på?
Godt nytt år, suksessrike nevø.
-Må lykken stå dere bi. Adjø. -Adjø.
Vi kan kjøpe jord-
-fra det store huset. Jord å dyrke ris på.
Mister vi hveten, har vi ikke penger.
-Det har vi ikke gjort. -Men grensen var fin-
-mellom disse pengene og ingenting. Ikke engang mat.
Men når en mann har to jorder, eller tre jorder,-
-kan han miste hveten og likevel ha mat.
Det risjordet er sikkert.
Og for å fortsette å være sikker, går jeg dit og kjøper den.
Tror du at de ville drepe meg?
Vel, jeg er ikke redd.
Jeg går til det store huset og sier:
"Jeg har et viktig ærende. Det gjelder penger.
Si en rimelig pris. Jeg har pengene her."
Det var en god tanke, i det minste.
Men hva nytter en god tanke, hvis ingen er enig?
Og barnet, et vakkert barn. En vakker gutt.
Dette er Wang Lungs sønn.
Dette er bonden Wang Lungs sønn.
Det er en liten mann.
O-Lan, kone til Wang, og hennes sønn.
Du skal presentere dem for den gamle.
Du som sa at hun skulle få en jente.
-En jente! -Vær stille.
Ellers får du se på annet.
Han ser syk ut. Svært blek og grønnaktig.
Måtte han ikke dø før våren.
Slutt å mase!
Vær rask, kvinne! Skal jeg trenge å vente hele dagen?
Han er et vakkert barn.
Den gamle kona lo og sa: "Han er et vakkert barn."
Så sa hun: "Et vakkert barn."
Hun sa ikke noe annet enn sannheten.
Ikke én eneste av slavene hadde en slik jakke som min.
Du skal ikke se ut som en enkel manns kone.
Jeg har nok råd til et tøystykke.
Nå har jeg to jorder.
-Jeg kjøpte det av det store huset i. -Jorden?
De sa at det var en liten plett og tok alt sølvet som ingenting.
De dumme tjenestemennene, som ikke eier jord,-
-lo fordi jeg ikke kunne skrive navnet mitt.
Men jeg skal kjøpe om igjen til jorden min er mer enn en plett,-
-også i huset til en prins.
Se, unge bonde, en dag skal dette tilhøre deg.
En dag er du også prins. Jeg skal kjøpe mer og mer jord...
Så synd. Vi er så fattige. Vi eier ingenting. Og barnet er ingenting.
Ja, det er mindre enn ingenting, bare et jentebarn-
-som er dekket av kopper.
Ja, bare et jentebarn, som er dekket av kopper.
Dere er mektige guder. Dere er vise guder.
I mange år har dere vist denne enkle mann godhet.
Jeg hadde bare ett jorde, nå har jeg fem.
Jeg hadde bare ett barn, nå har jeg tre.
Min eldste plantet ris for første gang i dag.
Min yngste er stor nok å føre oksen.
Mitt tredje barn er bare en jente,-
-men det klandrer jeg ikke dere for.
Tilgi meg. Og vi har ikke glemt dere.
Dere får nye jakker av rødt papir, så dere ikke glemmer meg.
Dere gir meg store avlinger også i år.
Og dere overtaler min onkel til å arbeide iblant og ikke be om penger.
Ber han likevel, tillat min ektefelle å nekte.
Det gjør jeg uansett. Med stor verdighet.
-Wang Lung, kom opp. -Kom hit opp, Wang Lung.
Wang Lung vet hva det er.
Hvorfor det? Han er like langsom som min gamle kvinne.
-Her er han. -Hva skjer, naboer?
Se. Se.
En armé.
-Nei. -Handelsmenn?
-Så mange? -Nordboere.
-Men hvorfor? -Det må være hungersnød i nord.
-De går sørover der det er mat. -Hungersnød? Fantasier!
Kvinnen har rett. Jeg har sett det før.
Slik går det når man bare eier ett jorde.
Jeg har fem. Takk gudene for at jeg er forutseende.
Sånt prat! Unnskyld min sønn!
Han er ung, dum og snakker for mye!
Hungersnøden gjorde meg til slave.
Det tørker mens vi bærer.
Og hvis plantene sulter, sulter vi også.
Hveten er borte, og risen også.
Alle jordene har gitt er en håndfull bønner.
Far! Far!
Far! Far! Far!
Vi er ingen tyver, det vet du.
-Oksen er min. -Vi er sultne.
Barna er sultne. Du burde hjelpe oss.
-Hadde jeg penger, ville jeg hjelpe. -Min nevø.. !
Du kan selge jorden din.
-Selge jorden min? -Ja.
Men når pengene er borte... Og jorden?
Vi kan i det minste leve godt gjennom hungersnøden.
Hva gjør jorden for nytte nå?
Du er ung, du vet ikke hva hungersnød innebærer.
Min far så år av hungersnød, men han beholdt jorden.
Mine sønner skal ha den.
Jorda er god. Hvis vi jobber, før den oss.
-Men hva skal jeg leve av? -Arbeid, som jeg!
Mine sønner skal ikke betale for en snylter som deg.
Skal vi sulte, mens du har jord? Denne jorden som du nekter å selge!
Jeg selger ikke jorden min.
Den er livet mitt. Den er min. Jeg selger den aldri.
Jeg mater heller barna med jorda.
Og du kommer til å begrave dem i den.
Han er min venn.
Min venn.
Vi er ikke sultne.
Nåde, O dere mektige.
Jeg sulter, og mine kvinner sulter,-
-og ingen kan gi meg en håndfull ris.
Det er noen som har mye,-
-men han er en rik mann, og rikdom gjør hjertet hardt.
La hans hjerte mykne, O dere mektige,-
-så han gir meg noe av sin overflod.
Burde en mann ikke selge sin jord hvis han ikke har mat til barna?
Han har mat, og jeg sulter!
Han har mat, og disse gode menn sulter!
Nå?
Hva?
-Du har mat. -Vi sulter.
Du har mat. Mat.
Jeg har ingenting.
Jeg graver opp røtter til ungene mine.
Du har mat unnagjemt. Mat og sølv.
Mat?
Så finn den, da!
Hun lager mat! Wang Lung har mat!
Det var jo det jeg sa! Han har mat!
Men...
Det er jo jord.
Den stanser sulten,-
-og den er varm.
Ching.
Sult gjør menneskene gale.
Så, så.
Dere er små menn nå.
Dere skal ikke gråte.
Se.
Søsteren deres gråter ikke.
Den lille...
Hun gråter aldri lenger.
Hva er det?
Hvorfor?
Hvis du kunne få litt mat, kunne du gi barnet styrke.
-Jeg finner mat. I morgen skal jeg... -Når spiste du selv noe?
Det er noe i meg som verker.
Og det er ikke sult.
Men en mann har ingen ord.
Ingen ord,-
-men jeg vet.
O-Lan,-
-jorda har glemt oss.
Jorda.
Jeg hater den.
Jeg hater den! Jeg selger den!
-Nei. -Den forbannet jorda!
Nei! Ikke jorda.
Ikke jorda.
Vi er klare, nevø.
Er du trygg?
Ja.
Trygg.
En munn til å mette.
Arme mann, for dine barns skyld-
-gir vi deg mer for jorda-
-enn du får et annet sted i tider som disse.
-Vi gir deg... -Tolv sølvstykker.
Hva? Tolv sølvstykker?
For all jorda?
-Jeg betalte hundre ganger mer. -Men hvem sultet da?
Tyver!
Og dere vet at jeg må selge.
Nei. Ikke jorda.
Vi selger ikke jorda. Vi beholder den.
Vi går sørover.
Når vi kommer tilbake, har vi ennå jorda.
Men jeg har jo arrangert alt sammen.
-Dere må selge. -Er jorden din?
Har du kjøpt den, bit for bit?
Jorden er livet vårt.
Det er bedre å gå sørover-
-eller å dø under marsjen-
-enn å gi den til dere uten noe i gjengjeld.
Så synd. Så synd.
Hvordan skal du kunne gå et sted med et barn?
Barnet er dødt.
Dødt?
Jeg hørte ham gråte.
Barnet er dødt.
Nå, far? Skal vi dra med ildvognen?
Det ville vært tryggere på ryggen din.
Det kryper visst langs jernbjelker.
-Bestefar sier at det er ildguden. -Det er vogner som sitter sammen.
Skal vi gå inn i den?
Vi sitter i den mens den vandrer sørover.
-Med teppene kan vi bygge et hjem. -Men så sett i gang, da!
Nei, se på meg, og lytt.
Ta skålen i høyre hånd og hold den fram-
-mot alle som passerer. Og rop til dem.
Vis medlidenhet, herren. Vis medlidenhet, damen.
En god gjerning gir lykke. Bare småpenger.
En mynt du kaster bort, gir mat til et sultende barn.
Vis deres gode hjerte. En god gjerning gir rikdom.
Småpenger. En mynt du ellers kaster.
Gi, ellers dør barnet.
En god gjerning gir rikdom. Gi et sultende barn mat.
Vis deres gode rikdom. Det gir et godt hjerte.
Småpengene sulter. Legg et lite barn i skålen.
Vis deres gode rikdom. Småpengene sulter.
Vis deres gode hjerte. En god...
Jaså.
Hvordan gikk det i dag?
Ingenting. Ikke noe arbeid av noe slag.
Hundre menn sloss om arbeid et dyr burde utføre.
Det hadde vært bedre å sulte hjemme-
-enn i denne store byen, der en mann ikke får arbeide.
-Det kommer. -Skal jeg vente lenge på kjøttet mitt?
Kjøtt?
Det første vi får etter at vi slaktet oksen.
Du må ha tigget av en prins.
Det er mitt.
-Hvorfra fikk du kjøtt? -Jeg tok det fra en gammel kvinne.
Stjal du det?
Din tyv! Tyv!
Tyv!
Kjøtt er kjøtt.
Må vi stjele og tigge for å overleve?
En mann holder ikke ut her-
-når han har egen mark i nord.
I tider som disse-
-fant foreldrene mine en måte å komme tilbake på.
De solgte meg til den gamle kona i det store huset.
Kan du selge småen?
Jeg kunne selge henne.
For å ta deg hjem til jorden.
Hadde det ikke vært for meg, døde du heller enn solgte henne.
Vi selger henne ikke.
Selv om jeg må leve i denne villmarken.
Hva er det? Hva har skjedd?
Hva har skjedd?
Han dro tømmer.
Han falt ned og døde i selen.
Hvor jobbet han? Hvor jobbet han?
Den store markedet.
Hvor skal alle disse soldatene?
-Det sies at det blir revolusjon. -Revolusjon? Hva er det?
Jeg vet ikke. Men det har med mat å gjøre.
Det begynner gro igjen.
-Var du bonde? -Jeg eier jord i nord.
Det gjorde jeg også, for ti år siden.
Hvorfor dro du ikke tilbake?
Man trenger en okse. Man må kjøpe frø.
Man må leve til man kan høste.
Jeg forsøkte å spare i ti år. Jeg kommer aldri hjem.
-Ikke du heller. -Jeg kommer hjem.
Kan jeg trekke den, kan jeg trekke en plog. Okse eller ikke.
Hør, brødre, før tyrannene stiller meg.
Om noen få dager er Kina et fritt land.
Manchus tyranni er snart over.
Revolusjonshæren er på vei. De har gått fem mil daglig-
-trass i regnet i nord.
-Hørte du det? -Ja, men hva betyr hele greia?
Det regner i nord.
Hver by i sør har knyttet seg til revolusjonen.
Snart er hele Kina frigjort.
Ikke la dem ta dere hjemmefra for å bekjempe deres egen sak.
Soldater! Soldater!
Løp! Soldater!
Hvem tror du at du er?
-Hva er det dere roper? -Kina er frigjort!
Revolusjonærene er her! Kina er republikk!
Hva er republikk?
Hvor skal de?
Til det store huset og plyndre. Man kan ta alt man vil.
Legg an!
Ild!
Nei! Nei! Jeg var sulten!
Vis nåde! Nei!
Jeg var sulten! Sulten!
Sulten! Nei!
-Nei! -Legg an!
Ild!
Kaptein.
Gjør klar til å marsjere. Oppstilling!
La dem være en advarsel. Vi er republikanere, ikke banditter.
Det må råde orden i byen.
Dere kan gå. Men husk at røvere blir skutt.
Hva har jeg ikke sett? Hva har jeg ikke sett?
Jeg kan ikke beskrive det. Sånne ting!
Folkemengder. Hvordan kom jeg gjennom?
Byen er gal. De plyndrer, dreper og brenner.
Soldater har kommet fra nord.
Flaks at du var her. Flaks at du var her.
Se.
Vi kan dra tilbake.
Vi kan dra tilbake til jorden.
Hjemme. Vi er hjemme!
-Hjemme. -Hjemme.
Kom!
Ned med deg.
Løp til onkel og si at Wang er hjemme.
Si til våre venner at jeg har korn.
Av gårde med dere!
-Vi er hjemme! -Vi er hjemme!
Det er deres. Ta alt dere trenger. Ta alt, Lee.
Hele sekken.
Det er mat til alle fram til avlingen.
-Må dere høste vel. -Takk, Wang.
-Adjø. -Takk.
Kom tilbake hvis dere trenger mer.
-Ching. -Wang Lung.
Jeg så intet ansikt som ditt i byen, min venn.
Disse tilhører deg. Jeg oppbevarte dem hjemme.
Oppbevarte dem? Da du sultet?
-Hvorfor solgte du dem ikke? -Jeg har plogen din også.
Behold den.
I morgen kommer jeg med oksene og pløyer jordet ditt.
Jeg har ingen jorde. Jeg måtte selge det.
Selge..?
Du får komme og arbeide for meg.
Jeg hadde flaks i sør. Jeg vil kjøpe mer jord.
-Kommer du? -Jeg kommer, og det med glede.
Nevø. Bror.
Mine kjære! Jeg forutså det.
Jeg sa at hvis sørboerne hadde noe,-
-ville nevøen føre det hjem.
Men det er for sent å hjelpe meg. Jeg måtte selge døtrene mine.
Onkel, hva du enn ønsker, som jeg har...
Ingenting.
Men hvis du kunne gi meg noen sølvstykker,-
-to eller tre? Kanskje fire?
-Fire? Nei, ta ti, 15, 20. -20?
Hvorfor ikke? Jeg har mer enn det. Jeg har juveler.
-Juveler? -I alle farger.
Røde og hvite.
Kom. Jeg vil kjenne jorda mot tærne igjen.
-Det var en ting... -Nå?
Skal du selge juvelene for å kjøpe jord?
Selge dem? Naturligvis.
Hva skulle jeg ellers gjøre med dem?
Hvis jeg kunne få to,-
-bare to små, begge to hvite.
-Perlene? Du? -Jeg ville ikke gå med dem.
-Jeg er for hverdagslig. -Det har jeg aldri lagt merke til.
Men jeg kunne holde dem i hånda.
Iblant.
Takk.
Æsj. Du hjalp jo til å finne dem.
Du må bære dem. Og kle deg på en passende måte.
-Ikke som en fattig bondekone. -Det ordner vi. Vi tar oss av dere.
Vi flytter inn hos dere. Vi bygger om huset.
-Dette huset holder. -Nei, vi gjør det større!
-Vi må huse et hushold! -Vi var lykkelige her.
Vi blir lykkeligere, med menn på jordene-
- og slaver i huset. -Ingen slaver.
Du trenger en slave til du er frisk.
Jeg er frisk nå.
Ser dere? Jeg ble kurert av å komme hjem.
Men du skal hvile og få alt. Vi skal leve godt og komfortabelt.
-Vi er trygge så lenge vi lever. -Lenger enn som det. Du er rik!
Du kan leve som en stor herre. Du kan ta deg en andre kone.
Hør, som han snakker!
Hvorfor ikke? Du har to okser.
Nei, nei.
Kom.
En andre kone!
Og Wang Lung bygde om huset sitt og beriket jordene sine,-
-og årene behandlet ham vel.
Videre avgjøres at overnevnte selger, Wang Lung,-
-skal levere nevnte hvete til handelsmannen Liu Fung Kee-
-da det samme er blitt høstet.
Transporten blir bekostet av selgeren.
Partene er enige om at prisen for hveten er som følger:
For hver stakke hvete fire sølvstykker.
Skulle hveten bli blir ødelagt av storm, sykdom eller annet,-
-skal kjøperen, Liu Fung Kee, ikke måtte kjøpe hveten.
Les det siste stykket.
Jeg er glad for å betale en så høy pris for hveten din,-
-selv om gevinsten min blir liten.
Så snilt av deg å kjøpe min elendige hvete.
Kontrakten er klar, far.
Da er tiden inne.
Det er feil i kontrakten. Dette er tegnet for tre.
-Det skal være tegnet for vann. -Endre det, da.
Vi skriver ikke under på noe feilaktig.
To kloke sønner som disse utgjør din største rikdom.
De er idioter. Har de lært noe, var det gjennom bank.
Deres lærer fikk slå dem.
Han slo dem så bra at han her skal på universitetet.
Trass i min uverdighet håper jeg på jordbrukseksamen.
Eksamen? Jordbruk?
Et papir som får det til å regne nok, men ikke for mye.
-Skal du også dra? -Nei, jeg blir på fars jord.
Min bror skal vise meg hva mer vi kan gjøre med den.
Ferdigpratet. Ta med pengene hjem.
-Min dumme datter. -En vakker jente.
-Hun ser fryktelig ut. -Kanskje dere skal blande deres blod.
Din datter er for god for min sønn.
Nei, men du ville aldri senke deg til et slikt parti.
Jeg kan ikke sikte så høyt.
Det er aldeles umulig. Men det lar seg kanskje gjøres.
Ja, hvis du vil være vennlig å vurdere det.
Jeg skal tenke på det natt og dag.
-Adjø. -Det ville vært ublu hvis jeg sa-
-at ideen var min. Adjø.
En så vakker dag.
Musikken lokker meg mot min vilje.
Jeg er ikke vant til slike steder.
Jeg har ingen klær.
Jeg er bare en bonde. Jeg har arbeid å ta meg av.
Arbeid? Arbeid.. !
Du må lære deg å ha det gøy.
Jord og avling er ikke alt.
Det finnes sanger og dans-
-og jenter som gjør det på en elegant måte.
Se!
-Det må være trappen. -Ja.
-Skal vi se hvordan det føles? -Nei, nei, nei.
Jeg har alltid stått på bakken.
Hun er som en drøm.
Slutt, slutt, slutte!
Hysj!
Den skulle ikke vekke meg før festen.
-Enda en fest? -Drakefesten, kvinne.
Jeg må bevare gamle tradisjoner. Min nevø insisterer.
Gamle tradisjoner? Nevøen din vil mer enn det.
Når en bonde kjøper silkejakker og vasker seg hver dag,-
- gjelder det en kvinne. -En rik mann kan ha to koner,-
-men kona blir hos ektefellen. Slik skal det være.
En kvinne kan bare begå én tabbe.
Naturligvis. Du kan se en tekanne med fire kopper,-
-men har du sett en kopp med fire kanner?
Har du sett to skjeer i samme skål som ikke slår sammen?
Hva er det?
Unnskyld, far, men du ser ut som herren i et stort hus.
Jaha...
Det er ikke så rart som dere tror.
Jeg har akkurat...
Si til mor at jeg vil snakke med henne.
Har du tid? Vi må velge såkorn før sommerplantingen.
Hvorfor forstyrre meg med det? Forbered kornet sønnen min gir deg.
-Blomstene er døde, småen. -Søsteren din kjenner bare lykke.
Mor...
-Er det et brev fra broren din? -Nei, mor.
Far vil møte deg.
Han vil ha vann til barberingen.
Har du det bra? Den gamle smertene. Er det ille?
Nei, det er ingenting.
-Du sendte etter meg? -Ja, det er noe jeg har gjort.
Jeg har kjøpt det store huset. Huset Loo.
Gård og mark.
Jeg er ny herre der.
Nå?
Er du ikke takknemlig?
Vil du ikke bli herskerinne i det huset der du var slave?
Våre sønner ble født her.
De trenger koner. Vi får barnebarn.
Alle får rom i det huset.
Du får en høy posisjon og penger til slaver.
Du må bli oppgaven verdig. Se på håret ditt, klærne dine.
Du skjemmer meg ut. Man kunne tro at du var bondekone ennå.
Hvor er perlene du fikk?
Perlene..? Jeg har dem.
Du bærer dem aldri.
Jeg ser på dem iblant.
Jeg trenger dem. Gi dem til meg.
Jeg vet at jeg er stygg-
-og ikke fortjener kjærlighet.
Alt vi har nå, kommer fra deg.
Det er sannheten, og den sier jeg.
-Men... Men... -Men nå?
Det er en kvinne.
Ikke en slik som deg.
Ikke så god som deg. Det er som en sykdom.
Når jeg er med henne, holder det ikke.
Da jeg ikke er med henne, er det ingenting.
Ikke engang jorden betyr noe.
Det blir bedre når hun er i huset ditt.
-Sier du det? -Er det ditt ønsket?
La det skje, da.
O-Lan...
-Hva mer kan man si? -Ingenting.
Hvem er det?
Hvem var det som gikk ut gjennom porten?
Han lignet sønnen min Lung.
-Hva nå, da? -Jeg er Ching, bonden.
-Jaha, bonden Ching, hva? -Jeg har ærender med bonden Wang.
Bonden Wang? Dette er huset Wang! Han er husets herre.
Det er en dårlig kvinne i huset. Det er en dårlig kvinne i huset.
En dårlig kvinne!
Så, så, far. Det er den andre kona.
Det er en dårlig kvinne.
Jeg hadde én kvinne, min far hadde én kvinne,-
- og vi dyrket jorden. -Kom, far.
Det er bare den andre kona.
Jeg er trøtt. Jeg vil ha teen min.
Den gamle mannen er barnslig. Ingen hører på ham.
Han skal holdes borte.
Man hater meg her. Hvordan skal jeg bli lykkelig?
Men hva kan jeg gjøre?
Jeg sitter innelåst i hele dagen.
Går jeg ut, hvisker de og ser hatefullt på meg.
Hvor skal jeg spasere om kvelden?
Hadde jeg en hage...
Hadde jeg en egen hage med sangfugler og en paviljong-
-og en fontene, med fisk.
Men...pengene.
-Så det er penger du elsker. -Nei, lille blomster.
Men det blir vanskelig før avlingen.
Jeg må se etter.
Min yngste tar seg av regnskapet.
Men det er småtteri.
Hvis du elsker meg,-
-hvis jeg behager deg...
Det skal gjøres.
Hva som helst.
-Hva som helst. -Vær forsiktig.
Perlene mine.
Kan jeg få komme inn?
-Forstyrres du av musikken min? -Nei, nei...jeg liker den.
-Jeg lytter iblant. -Jeg spiller fordi jeg er ensom.
Jeg vil så gjerne snakke og le. Men det er ingen her.
Jeg er veldig lei for det. Du må unnskylde meg...
Jeg må til kornhandleren. Jeg må gå.
-Går du forbi skomakeren? -Ja.
Kan du la ham forsølve denne spennen?
Ja visst...naturligvis.
-Men misforstå ikke. -Hvorfor skulle jeg det?
Når en kvinne gir en mann tøffelen sin...
-Jeg burde ikke fortelle det. -Jo, vær så snill.
Vel...
Det betyr at hun liker ham.
Men du ba meg å få det forsølvet.
Spennen trenger ikke å bli forsølvet.
Det er rent sølv.
Et brev fra broren din. Leser du det for meg?
Ja visst, mor.
Nå skal vi høre hva studenten har å fortelle.
"Jeg skammer meg over min uvitenhet.
Men jeg skammer meg ikke over å rådspørre mine lærere.
Hver dag lærer jeg nye måter å framkalle naturens effekter på-
-hvis naturen selv skulle svikte oss."
Hva sier han?
Han lærer seg mye som skal gagne oss.
Men er han lykkelig? Trenger han noe?
Nei, mor.
"Jeg savner far og mor dypt.
Jeg gleder meg til at dele lykken i vårt nye hjem."
-Jeg vil også reise bort, mor. -Reise bort..?
-Ut i krigen. Jeg vil bli soldat. -Hva slags galskap er det?
Jeg har hørt historier om krig, plyndring og kamp.
Jeg hater dette huset! Jeg vil dra!
Kan hun ikke slutte å spille?!
Dette huset er fylt av stillhet.
Jeg leste et brev fra broren min.
-Vil du høre? -Hvis han har det bra, kan det vente.
Men ansiktet ditt viser mer enn et brev.
-Han vil bli soldat. -Soldat?
Man bruker ikke godt jern til spiker-
-eller gode menn til soldater.
Det ville vært en skam for meg å ha en sønn som er soldat.
-Jeg er ingenting i dette hus. -Dra tilbake til jordene, da.
Hjelp Ching til avlingen. Jord under neglene er bra for alle.
Holder ikke jorden for deg lenger, holder den ikke for meg heller.
Jeg vet ikke hva dette skal bety.
Han er i den alderen når man får utbrudd og gråter.
-Jeg hadde ingen slike utbrudd. -Du jobbet på jordene.
Men han er som en ung herre. Og han er ensom.
Da du var på hans alder, fikk du en brud.
Men jeg fikk en slave...
Mitt ekteskap kostet ikke far noe.
Gutten er vår sønn.
Han ville ha det bedre i døden-
-enn her, med den kvinnen.
Hva?
Du drømmer!
Til og med hun hører det, som ikke hører noe annet.
Det fyller hele huset.
Kvinnen lokker, og hun er dristig.
-Din sønn er ung... -Nok nå!
Sladder. Kjøkkensladder.
Derfra kom du, og der vil du bo. Men så bo der, da!
Spis og sov hvor du vil, men mellom oss er det ingenting.
Ingenting!
Her er det ensomt for en mann.
Hva gjør du innendørs? Det finnes arbeid å gjøre på jordene.
Hva..? Hva er det?
Du...
Du gråter jo.
Hvis du må gjøre det, er det bedrøvelig for en mann.
Men hvorfor gråter du?
Vi har mat hver dag-
-og en ild.
Noen ganger lengter en mann ut til jordene sine.
Hvis det skulle behage deg å komme og arbeide, går det bra.
Nei, min sønn burde komme. Han kjemper mot åket hjemme.
Her får han all friheten han ønsker seg.
-Hvor er han i dag? -Han kommer og går.
Noen ganger en dag, iblant to.
-Jeg trodde du visste det. -Jeg visste ingenting. Jeg bor i byen.
Hvorfor sa du ikke noe, din dumme okse?
Hvorfor fortelle det alle har sagt i flere uker nå?
Sagt?
-Hva da? -Ja...
Snakk!
Hadde du øyne og ører, ville du vite.
Vite hva da?
-At din andre kone og din sønn... -Løgnhals!
Kom deg vekk fra jorden min.
Ja...vi har kjent hverandre lenge.
Ta dine eiendeler og gå.
Jeg kom til deg tomhendt. Jeg går tomhendt.
God dag, min herre, god dag.
Far!
Ut.
Forsvinn ut av mitt åsyn.
Adjø, mor.
Mor!
Du er syk. Du trenger en lege.
Det er ingenting.
Hvor du enn går,-
-må du si det til meg.
Det sies det er en krig i nord.
I krig skjer det-
-at noen dør.
Om det er best slik, så la det skje.
Du må ta deg av avlingen.
Vi skylder det meste. Kontoristen kan fortelle.
Jeg skal ordne det.
Hvis du må gå,-
-er det noe som må gjøres.
Snakk med faren din. Du er hans yngste sønn.
Far.
Far?
Jeg reiser bort.
Jeg vil bare si at jeg... Hvordan jeg...
Hvis du kan tilgi...
Gå, da.
Nevø. Vi er ruinerte. Alt er tapt!
Og jeg forutså det.
-Hva har skjedd? -Jeg løp hit for å fortelle.
-Hva er det? -Jeg tilgir alle.
-Hva gjelder det? -Dette.
-Gresshopper! -Den flygende pesten.
-Nå, la dem komme. -Men jorden, avlingen..?
Hva kan vi gjøre mot gudene?
Det er ikke gudene. Vi kan bekjempe det.
-Har du sett en gresshoppssverm? -Det har jeg.
De er millioner. Lufta er svart og stinker av dem.
Der de lander, blir ingenting igjen.
Ikke et hvetekorn, ikke et strå, verken blad eller blomster.
-Ingenting. -Bekjemp det med boka di, du.
Jeg vil ikke være respektløs.
Men jeg forteller hva jeg har lært på skolen:
"En mann er slave av jorda eller herrer.
Snur de seg mot ham, må han slåss!"
Vi kan bekjempe dem! Redder vi bare ett jorde,-
-er det nytt i landet og det beste på 1000 år!
-Vis oss hvordan det gjøres, da. -Bli med ut på jordene.
Gresshoppene kommer ned her.
Vinden blåser mellom åsene, som en virvel.
Den blåser gresshoppene denne veien, ikke noe annet sted.
Jeg så det som gutt. De kom der-
-og forsvant når vinden snudde.
-Men de tok avlingen med seg. -Nettopp.
Vi hindrer dem til vinden snur.
Vi må grave en korridor og lage ildvegg.
-Min hvete ligger utenfor! -Min også!
Jeg erstatter dere alle sammen.
Vi kjører inn parafin på kjerrer.
Det lager høye flammer. Vi redder alt bak veggen.
Kommer de gjennom, utvider vi grøfta bak.
-En vannvei. -Det går ikke.
l så fall slåss vi med fakler, bråk,-
-med hendene. Holder vi ut til vinden snur,-
- kan vi redde jordene. -Det går ikke.
Det må gå!
Alt vi har, avhenger på dette.
Dere tror jeg er rik, men ikke uten avlingen!
Redder jeg noe, deler jeg med meg.
La menn og kvinner grave og gutter lager fakler.
Hent alt som lager bråk.
Hent okser, ploger, sigder, spader! Skynd dere!
Dere er ubrukelige, alle sammen. Jeg blir her og ber.
Fortere. Fortere! Korridoren må være bredere.
Opp hit! Vær kjapp! Kom hit med ildmiddelet!
Vær kjapp!
Vi trenger fakler!
Det er millioner. Milliarder!
Forbannelser...
-De lander på samme sted. -Ja, men de kryper.
Fort dere med ildmiddelet!
Last av ildmiddelet! Hent...
Hent faklene.
Flere fakler!
Tenn bålene!
Mer ildmiddel! De kveler flammene!
De bryter gjennom, akkurat som jeg forutså.
Vann! Oversvøm dikene!
Vi er beseiret. Ingen tvil om saken.
Grøfta holder aldri.
Vi må slåss med hendene, spader, hva som helst!
Stå opp! Kjemp videre.
Vi må fortsette å kjempe.
Vi må redde alt vi kan. Opp med deg!
Redd hveten, sa jeg!
Redd den!
Vinden!
Vi beseiret dem!
-Vi beseiret dem! -Ja! Vi beseiret dem!
-Vi gjorde det! Vi beseiret dem! -Ja! De er borte!
Seier! Seier! Vi gjorde det!
Ja, de er borte!
-Seier! -De er borte! De er borte!
-Det er magisk. -Unge herre!
-En sønn å være stolt over. -En far å være stolt over.
Men det er jo ingenting. Bare olje og ild.
Noe vi leste i bøkene. Jeg er utmattet.
-Men vi reddet avlingen. -Avlingen er reddet. Takk gudene!
Hvordan går det?
-Jeg roper på mannen din. -Nei, nei.
Ikke si noe. Han er ute på jordene igjen-
-med sønnene sine.
Denne dagen er hans.
Det må den være.
Du skal hente inn avlingen og lede mennene.
Det skal dere begge gjøre.
Og Ching er min formann.
Det er arbeid å utrette.
Gjør det igjen!
Noe mer må gjøres. Du skal gjøre det, kvikt.
Jeg..? Arbeide?
Gå i banken. Det gjelder en provisjon.
Og stjeler du litt av meg, så vær så god. For gamle tiders skyld.
Jeg skal selge det store huset.
Selge? Hvorfor det?
Avlingen er reddet. Du har penger.
-Du kan leve som en herre. -Det er det slutt på.
Jeg skal selge det store huset.
Det er bryllup igjen.
-Men hvem sitt? -Din sønnesønns,-
-og snart får du oldebarn!
Ja visst, mange, mange!
Jeg ber, jeg ber.
La ham være i fred.
Han er like rød som den utmerkede vinen.
Den er utmerket! Magen min er veldig fornøyd.
Jeg har aldri smakt slik ris før.
Det er bedrøvelig ris. Det verste jeg noensinne har kjøpt.
Barnebarn.
Oldebarn.
-Har alle gjestene fått vin? -Ja visst.
Er den søte risen varm, med flesk, sukker og åtte frukter?
-Akkurat som du ville. -Frue, din sønns brud.
Ja, hun er vakker.
Min datter.
Pass på ektemannen din-
-og din ektemanns far.
Og hans bestefar.
Du har ingen plikter overfor noen annen.
Du trenger hvile.
Alle skal være glade, ikke mindre glade på grunn av meg.
Skjenk dem-
-til bruden.
Når den tid kommer. Når den tid kommer.
For du skal bli frisk igjen.
Frisk?
Denne tingen venter på meg.
Du kan ikke snakke slik og samtidig behage meg.
Jeg er fornøyd.
Og det som må gjøres,-
-har du gjort.
-Brudgommen hører ingenting. -Han vil at vi går hjem.
Overhodet ikke. Det ville vært en ære hvis dere ble i hele kveld.
Husker du?
Ja.
Hvis man hadde ordene,-
- er det ting... -Enkelte er glemt.
Men nå vet jeg at du er den eneste, og den beste en mann kunne få.
O-Lan.
O-Lan?
Jeg holder det ikke ut.
Jeg selger all jorden min hvis du blir frisk.
Nei.
Jeg ville ikke tillate det.
For en gang må jeg dø.
Men jorden finnes fortsatt-
-etter meg.
Vær så snill,-
-bli her hos meg.
Det kan jeg ikke.
Tilgi meg.
O-Lan...
Du er jorda.